Mr Benedict och Nummer två saknas.
"Ta genvägen."
-Vad är genvägen? -Det är världens snabbaste skepp.
Jag kräver att vi släpps omedelbart.
Släpps? Från vad?
Vårt samhälle är genomtänkt.
Positivitet är ett krav.
-Hej, vänner. -Hej, Sebastian.
Först med att anamma Curtains filosofi.
Vi lägger till i Lissabon om 48 timmar.
Vi måste ligga lågt. Smälta in.
Vi skulle haft likadana overaller som cricketlaget.
Det står "vattenpolo".
Antalet flytvästar visar
att vi har fyra extra passagerare ombord.
Vi måste hitta fripassagerarna.
Det här är bra.
Vi landar i Lissabon 25 timmar före barnen.
Du skapar ett konstgjort tillstånd av lycka.
Folk gillar det.
Det är en total frånkoppling från äkta känslor.
Herr Benedict trodde det var vår hytt.
Ledtråden måste finnas där.
Vi använder nog nyckeln på tågstationen.
God kväll, barn.
Där.
De är på båten. Hitta dem innan vi når land.
DEN MYSTISKA BENEDICT-KLUBBEN
BASERAD PÅ ROMANEN "DEN MYSTISKA BENEDICT-KLUBBEN"
AV TRENTON LEE STEWART
Vi hängde 37 meter över havet.
Vi kunde ha halkat, repet kunde gått av.
Vet ni hur många som överlever ett sånt fall?
Inte alls många.
Det är okej. Vi tog oss ner.
Jag är arg på mig själv.
Jag borde fattat att de inte spelar vattenpolo.
Jag halkar efter. Kom igen.
De jobbar nog under täckmantel för Curtain.
-Curtain? Varför? Vad vill han oss? -Tänk på saken.
Han får alla att tro att han har löst Krisen.
Men vi vet sanningen. Vi vet att han ljuger.
Som herr Benedict och Nummer två.
Han kidnappade dem och nu är han ute efter oss.
Bra drag. Jag skulle också kidnappa oss.
Allt hans prat om lycka, hans bok, var bara ett knep.
Ett trick.
Vi måste hålla oss till planen.
Följa herr Benedicts ledtrådar
tills vi hittar honom och Nummer två.
Sen tar vi hand om Curtain.
-På nåt sätt. -Självförtroendeväckande.
Vi ligger lågt tills vi kommer till Lissabon.
Var ska vi sova?
Där borta, kanske?
Ingen kan se oss.
På metallen?
Metall är en lyx. Tuffa till dig, George.
Han framkallar lycka genom att använda synaptisk kontakt.
Det är inte bara störande, det är farligt.
Det är väldigt störande.
-Men ändå anmärkningsvärt. -Va?
Även kallat vetenskapligt genombrott.
-Vem säger det? -De flesta neuroforskare.
Det är manipulation, en simulering av lycka!
-Det är inte på riktigt. -Världen ser det inte så.
Det är det som gör det så farligt.
Folk blir beroende av detta artificiella sinnestillstånd!
Ännu ett sätt för min bror att utöva sin kontroll.
Nummer två, lägg tillbaka soporna. Vad är det här?
Skräpet är vår väg ut.
Mina instinkter säger tunnelgrävning
-som jag trodde att du skulle rata? -Det stämmer.
Så jag tänkte att vi skulle prova nåt annorlunda. Mögel.
-Mögel? -Ja.
Vi har rätt material och förhållanden för att orsaka ett mögelangrepp
i varje byggnad på området.
"Angrepp"?
Taktisk svampinfektion.
Bryt ner dem inifrån. Bokstavligen.
Det strider mot ett antal internationella avtal.
Jag har inte skrivit på.
-Det är smart. Oroväckande, men smart. -Tack.
Men jag tror att vår olyckliga kidnappning
ger en mer lyckosam möjlighet:
att infektera min bror med kärlek.
Äkta kärlek. Kärlek till sina medmänniskor.
-Va? -Och kanske äkta lycka.
-Kärlek till sina medmänniskor? -Ja.
-Han kidnappade oss. -Han vill ha mig här.
När vi var unga var Nathaniel duktig på algebra.
Han var bäst, men han ville alltid att jag skulle kolla hans arbete.
Inte för att det behövdes, utan för att visa hur smart han var.
-Och? -Han vill ha mitt godkännande!
Om jag kunde få mer tid med honom och inte vara så fördömande,
tror jag att jag kan få honom att lyssna på mig.
Du är naiv.
Minns du vad som hände sist ni gjorde upp?
-Det var på hans område. -Samma sak nu!
Du slösar bort din tid. Vi behöver en flyktplan.
Vi måste ta oss härifrån och ringa polisen.
Avslöja honom!
Och jag vill hitta en telefon.
Rhonda och Milligan måste vara oroliga.
Ja, en telefon.
Jag ska leta efter en.
Var hoppfull.
Rhonda och Milligan är åtminstone hemma, utom fara.
Vi har stött på envis motvind.
Förutom lätt turbulens
kan vår ankomst bli lite försenad.
Vi har inte råd med förseningar.
Vi måste till Lissabon före barnen.
Det blir ytterligare fem till sex flygtimmar.
Max åtta. Definitivt under 12.
Det är utom vår kontroll.
Herregud!
-Åh, nej! -Kan nån ta den.
Nej.
Du klarar det. Professionalism. Säg det.
Professionalism.
Ta det lugnt. Lugn.
Lådan med socker var tom och det fanns små handavtryck inuti.
Barnens handavtryck.
Inte bara fripassagerare.
De underminerar vår kulinariska förträfflighet.
Deras överträdelser fortsätter att öka. Med all respekt.
Varför är de inte funna?
Vissa är ganska små.
Men det finns bara några få gömställen kvar.
Vi har dem snart.
Mer brådskande...
Ingenjören bekräftar att vår hastighet är långsammare än vanligt.
Han gör allt han kan för att rätta till situationen,
men i den här takten blir vi två timmar sena.
I värsta fall tre.
Det här förstör vårt rykte!
Kapten, är du okej?
Förutom lågt blodsocker och mitt vacklande äktenskap,
och panträtterna på mitt hus och min bil, är allt på topp.
-Maxa motorerna! -Det är anmärkningsvärt oklokt, kapten.
-Gör som jag säger. -Ja, kapten.
Constance?
Vart ska hon?
Constance vill smaka.
Smaka? Jag vill ha en hel måltid.
Vi kom hit för att hålla oss utom synhåll.
Om vi går in och spelar blir vi helt utsatta.
Vi behöver pengar i Lissabon för att ta oss till stationen.
Portugals inflation är alarmerande.
Lyssna på honom. Det här kan lösa alla våra problem.
Om vi förlorar allt har vi ingenting.
-Ingen risk, ingen belöning. -Och risken är oändligt liten.
-Den är faktiskt ganska stor. -Sak samma.
Nu ska vi bli rika.
Vad? Duger inte våra pengar?
Det här är inget ställe för barn. Vet era föräldrar att ni är här?
De skickade mig för att vinna.
Titta eller spela?
Jag spelar.
Vad är högsta insatsen?
Jag vill spela poker.
Vi vill gärna att du spelar poker.
Död eller ära...
Ja!
Vinnare!
Givaren förlorar.
Blackjack!
Sju igen?
-Det är för lätt. -Ja!
-Dubbla det. -På 17?
Ren tur.
Synar.
Investera i solglasögon.
Köp dig nåt fint.
ENZOS PAJER OCH BAKVERK
Vi gör oss redo nu.
Okej. Bra.
Gå nu.
-Herr Benedict. Vi har väntat på dig. -Kamera ett, klar!
-Den vägen. -Kamera två, klar!
Ja.
Fem, fyra, tre.
Tack.
Vänner, jag heter L.D. Curtain.
Många av er känner mig som mannen som löste Krisen,
men det är inte därför jag är här.
Idag vill jag gärna
prata med min växande familj över hela världen
om nåt enkelt, men ändå djupt.
Jag vill prata med er om lycka.
Du har stirrat på samma sida i över en timme.
Jag ser till att absorbera materialet.
Det är reklam för halstabletter.
Nyanserad reklam.
Du får vara rädd.
Jag är inte rädd.
Det är ett under av ingenjörskonst.
Är en guldtacka rädd i Fort Knox?
Men jag är oerhört orolig för dem.
Man kan inte låta bli.
Att vara förälder är att leva i ständig oro.
Men jag lär mig att oro inte är en förberedelse.
Det gör inget mindre troligt att hända
eller rustar dig om det gör det.
Vi kommer att hitta dem.
God kväll. Jag ber om ursäkt för turbulsensen.
Vi försöker manövrera runt det värsta,
men motvinden begränsar vår färd till minus fem knop.
Luta er tillbaka, slappna av och säkra allt
som kan bli en projektil.
Titta här. Vi tredubblade nästan högen.
Vi kunde ha vunnit mer.
Första regeln i tärningsspel: sluta på plus.
Eller ha mer mod.
Hör ni det där? Det poppar som bara den.
Kanske bränsleproblem.
Tänker du i tanken eller i bränsleslang?
Det kan vi snabbt kontrollera.
Kaptenen vill säkert höra din kritik.
Vi väntar här på dig.
Förlåt att jag tråkar ut dig. Intresserad av pengar?
Bara för vad det kan köpa.
Bra jobbat, Sticky!
Det är otroligt.
Hur då?
Jag använde Hi-Opt-korträknarsystemet.
Hi-Opt?
Varje kort har ett värde på ett, noll eller minus ett.
Jag följde varje kort på bordet och la till kortets värde.
Jag höll koll på essen
och räknade alla de andra korten.
Med den informationen bestämde jag att mina odds
var höga nog för att rättfärdiga min insats.
-Dubbla det. -På 17?
Vänta. Fuskade du?
Jag fuskade inte.
Jag använde matte för att få en liten statistisk fördel.
Jag lärde mig det på Boatwright.
Jag visste att skolan dög till nåt.
-Sticky... -Vad?
Ogillas det i ett kasino? Ja.
Är det lagligt i många länder? Absolut.
Vi fuskade definitivt. Ingen gråzon där.
-Va? -Jag skrapade tärningarna.
Rör aldrig en satsning. Det vet ett spädbarn.
Du fuskade.
Målet var att vinna pengar.
Pengar som vi behöver för att hitta herr Benedict och Nummer två.
Så jag vann pengarna. Vad är problemet?
Machiavellisk. Respekt.
Jag hittade en mekanisk lösning.
Du kallar det fusk. Jag kallar det påhittighet.
Vad det än är, så är det som att stjäla.
Vi borde ge tillbaka vår vinst. Allihop.
-Det är bara rätt. -Vi behöver pengarna.
Ja, men inte så här.
Herr Benedict bad oss fuska. Förra året, minns du?
På ett prov. Det här är annorlunda.
De vars pengar vi tog har inget med detta att göra.
De är oskyldiga.
Jag beundrar matematikens skönhet,
men jag borde inte ha använt andras pengar.
Det borde ingen av oss.
Okej. Förvänta dig inte att jag är glad över det.
Hur smakar din moraliska seger när Benedict är död?
Vi får pengarna på annat sätt.
Menar du att jag har blivit lurad av barn?
Det var fel, väldigt fel. Det är därför vi alla...
var eniga kring att lämna tillbaka vinsten.
Allt är där.
25, 50, 75.
Han slänger verkligen runt dem.
Man vet aldrig vad en så förödmjukad man kan göra.
Bra idé, Reynie.
Snart är vi både panka och döda.
Fem, sex, sju...
Ha en fortsatt trevlig resa och vi önskar er lycka till.
Stopp.
Kom hit.
Tror ni att ni bara kan gå härifrån efter att ha lämnat över det?
Ja, sir. Det var det vi antog?
Under alla mina år har jag sett min beskärda del av bedragare,
-banditer, tjuvar, busar. -Vi...
Lurendrejare, förtroendeförstörare, edshånare, drömkrossare.
De lägsta av de lägsta.
Men vet ni vad jag aldrig har sett?
Nån som har erkänt.
Det är ärlighet och det är svårt att hitta,
än mindre på det laglösa havet som är fritt för alla.
Det förtjänar att belönas.
Ser ni? Ärlighet lönar sig.
-Du är verkligen magisk, Reynie. -Tack, Constance.
Du gjorde en stor hög pengar till en liten hög pengar
med din moral.
Rör er inte.
Ni är en förolämpning mot riktiga vattenpolospelare.
Säljer dålig taktik, dålig muskeldensitet.
Varför skulle vi bry oss om det?
Jag har så många skäl.
Ni följer med oss.
Det kommer aldrig att ske.
Det finns ett tyskt ordspråk som är populärt bland elsassare.
Alles hat ein ende, nur die wurst hat zwei.
"Allt har ett slut, bara en korv har två."
Hur gäller det oss?
Spelet är över.
Skeppet är ändligt, det finns ingenstans att gömma sig.
-Ge upp... -Ge upp!
-Sir, du måste stoppa dem.
-De kidnappar oss. -Det räcker.
-Jag vet vilka ni är. -Ja. Okej. Vi är spelare.
-Och det spårade ur. -Men vi är reformerade.
Redo för ett anti-speluppdrag.
Nej, ni är fripassagerare.
-Jag var rädd att du skulle bli sen. -Gianni! Du sårar mig.
Du ser mig varje dag, samma tid, aldrig sen.
Du är aldrig sen.
Du kommer att älska det här.
Jag känner er inte personligen, men ni måste förstå
att jag bryr mig mycket om er alla.
Mitt syfte är enkelt.
Att öppna ögonen för nåt som har gått förlorat för så många av oss.
Lycka.
Vilket är så grundläggande att vi inte ser det.
Och jag ber inte om något i gengäld.
Jag informerar er om att ni fyra,
efter att ha gömt er ombord på det här skeppet,
hålls kvar för brott mot internationell sjörätt,
sektion 32.8, sektion C.
Vi hörde precis havet kallas "laglöst",
Det var en tankeställare.
Den som sa det är en galning eller en dåre.
Du vet inte vilka mina föräldrar är, va?
Jag vet att de inte är ombord. Gå nu.
Du känner väl Alice Potrykus och Yevgeni Potrykus IV?
Det är sällan man hör de namnen nämnas över en viskning.
En spiontrålare utan plats för en bebis.
De gav bort mig.
De lämnade mig hos en vargflock i Yukon.
Det var vargarna som lärde mig att vara människa.
Ironiskt.
Det är absurt.
Således, sant.
Kom igen. Ni följer med mig.
Goda nyheter från cockpiten.
Vi har äntligen passerat det värsta av det bistra vädret.
Förhoppningsvis
kan ni uppskatta den råa och skrämmande skönheten i naturens kraft.
Det känns som att vi sjunker.
Det har tyvärr satt sina spår.
Vi har ett litet deflationsproblem.
Vi gör en nödlandning
på norra Iberiska slätten.
För att få rätt balans
måste vi kasta ut bagage från lastutrymmet.
Ni är snart nere på marken.
Tack för att ni flyger med Atalanta Aeronautique.
Jag måste säga att jag förväntade mig ett tuffare gäng.
Men havet lär oss att förväntan är systern till dårskap.
De gömde sig i maskinrummet, sir.
Som råttor.
-Det kan man säga. -Spelar ingen roll.
De är snart i arresten med andra odågor.
Och sen vidare till sjörätten.
Jag hoppas att de är snällare än sist.
Minns du de förra fripassagerarna?
Helst inte. En skakande historia.
Om vi bara kunde...
Lyssna inte på dem, kapten. Han ljuger. De ljuger allihop.
Vi är inte de enda.
Vi vet att du ljuger om skeppets hastighet.
Du borde döpa om det till "Dyster".
Ibland kan även den bästa maritima utrustningen vara lite udda.
Exakt. Vi åker saktare än du tror. Vi kommer aldrig till Lissabon i tid
med skeppets bristfälliga förbränning/syresättning.
Skeppet har aldrig haft problem med sin COR förut.
Men skeppet har det nu.
Jag hörde det i maskinrummet. Men oroa dig inte.
Min vän här har diagnostiserat problemet. Sticky?
Det låter som havsvatten.
Det läcker in i bränsletanken och orsakar elektrolys,
-vilket orsakar en exoterm reaktion. -Sluta.
Ni ska till arresten, havsvatten eller inte.
Tänk om vi sa att vi kan lösa problemet?
Är det här nån slags förhandling?
De säger allt för att frias.
Inte allt. Bara en lösning på motorproblemet.
Om du släpper oss.
En sen ankomst blir droppen för mig.
Jag skulle bli utstött. Släpp dem.
Men, sir...
Ta oss till Lissabon i tid så är ni fria.
Det är en utmärkt utgångspunkt,
men vi måste även ta oss förbi gränskontrollen i Lissabon.
Okej.
Sorg är inget att skämmas för.
Vi har alla upplevt det. Kanske jag, mer än andra.
Jag lärde mig tidigt
att övergivande och svek kan komma från var som helst,
även från vad som verkar vara helig mark.
Från familjen.
Men min sorg varade inte länge, för jag lät den inte göra det.
Jag valde bara att öppna ventilen djupt inom mig
och låta min sanna lycka,
lyckan säker från alla intrång,
bli min polstjärna.
ENZOS PAJER OCH BAKVERK
Var ska jag gömma mig?
-Sebastian! -Sebastian!
Jag är orolig. Sebastian missar inte middagen.
Det är inte likt honom.
-Sebastian? -Sebastian?
Sebastian, är du okej?
-Det låter inte lovande. -Nej, det gör det inte.
Blinka om du hör oss, Sebastian.
Vår tid är ute.
Men vår resa har bara börjat.
Tack för att ni kom.
Och kom ihåg...
Inuti dig, inuti oss alla...
finns den djupa kraften att vara lycklig.
Låt oss ta kraften...
...tillsammans.
INFORMATION JORDBRUK
Kapten, vi väntade er först om två timmar.
De kallar oss Genvägen av en anledning.
-Han är godkänd. Släpp in honom. -Kapten.
Välkommen till Seven Hills.
Jag kan inte tacka er nog.
Jag hoppas att Genvägen var lika snäll mot er som ni var mot henne.
Boa sorte. Lycka till.
Är det Sticky?
Om du vill jobba med förbränningsanalys...
Ring det här numret.
Det är vårt kontor.
Kom igen. Vattenpololaget kan vara varsomhelst.
Oroa dig inte. Jag tog hand om dem.
Vet ni vilken ekologisk skada en enda mandarin kan orsaka?
-För bort dem. -Vänta.
Det är inte våra mandariner.
Det är inte våra mandariner!
Jag är allergisk mot citrus! Vänta, nej!
Bespara mig föreläsningen, Reynard.
Ingen föreläsning. Bra jobbat.
Du mognar.
Se på oss.
Fyra barn som reser ensamma i ett främmande land.
Jag vet inte hur det framstår.
Det kanske bara är jag, men det känns inte som om vi är ensamma.
Varje gång vi hittar en ny ledtråd hör jag herr Benedicts röst.
Han pratar med oss.
"Ta en taxi till Saint Apollos tågstation. Hitta nästa ledtråd."
-Jag hoppas att de är okej. -Det måste de vara.
De är båda starka, intelligenta människor.
Herr Benedict är inte stark.
Han är ett glashus som hålls ihop av desperat optimism.
Hallå, 119.
-Hej, Hooves. -Den killen? Igen?
Det måste vara svårt att se.
Det klickade precis.
-Du är Reynie Muldoon. -Det är jag.
Han pratar om dig hela tiden.
Du är väl hans bästa vän?
Sköt om dig, Sticky. Trevligt att träffas.
-Vad är det? -Vårt europeiska nät har fångat...
-lite fisk. -Va?
Jag är med team tre i Lissabons hamn.
Folk är ute efter din bror, som du trodde.
-Hans barncirkel... -Barnklubb.
Ja, självklart. Barnklubben har anlänt.
På egen hand.
Jaså? Intressant. Bara barnen?
De har visat sig vara mina enda riktiga motståndare.
Jag respekterar dem djupt.
Djupt nog för att
-behandla dem utan nåd. -Uppfattat.
-Pratar nån portugisiska? -Ja, faktiskt.
Curtains grå man.
-Det är definitivt han. -Hoppa in!
Nej, snälla. Vi vill...
-Kör! -Kör!
Snälla, kör nu!
Undertexter: Louise Bengtsson